Undskyld.
Hvor blev hun af?
- Hvad? - Hvem er du? Hvor er jeg?
- Hvad? - Hvad er det her for et sted?
Det kan du ikke. Jeg... Det er ikke fysisk muligt.
Fortæl mig, hvor jeg er. Sig mig det lige nu!
- Inde i Tardis. - Hvor?
- Tardis. Den hedder den. - Det er ikke en gang et ord.
Hvordan er du kommet herind?
Du kidnappede mig. Hvem har hyret dig?
Var det Nerys? Så har hun endelig fået hævn.
- Det er typisk hende. - Hvem er Nerys?
- Din bedste ven. - Hvorfor er du klædt sådan?
Jeg skal bowle. Hvad tror du, fæ?
Jeg var halvvejs op ad kirkegulvet. Jeg har ventet hele livet, og så...
- Du har sikkert bedøvet mig. - Jeg har intet gjort.
Når jeg er gift, vil min mand og jeg sagsøge dig.
Nej, vent! Lad være!
Du er i rummet.
Det ydre rum. Det her er mit rumskib.
- Det hedder Tardis. - Hvordan kan jeg trække vejret?
Skibet beskytter os.
- Hvem er du? - Jeg er doktoren. Og du er?
Donna.
- Menneske? - Ja, er der andre valg?
Det er der for mig.
- Er du et rumvæsen? - Ja.
Det er koldt med dørene åbne.
Jeg forstår det ikke. Et menneske kan ikke koble sig til skibet-
- og transportere sig indenfor.
En molekylær sammenkobling? Noget med tidsforskydningen?
Måske noget, der kobler dit dna med matricen? Måske...
- Hvorfor gjorde du det? - Få mig til kirken!
Jeg vil heller ikke have dig her. Hvor er brylluppet?
St Mary's, Chiswick, London, England, jorden, solsystemet...
Jeg vidste det. Du spiller uskyldig.
Jeg er ikke den første. Hvor mange har du bortført?
- Den tilhører min ven. - Er hun på rumvandring?
- Hun er væk. - Hvorhenne?
- Jeg har mistet hende. - Skynd dig at miste mig!
Hvad mener du med mistet?
Fint! Chiswick.
Hun stak ikke af. Hun fik ikke kolde fødder.
Hun forsvandt i den blå luft. Kig derhjemme.
Det hjælper ikke, Angelica. Har du set noget, Lance?
- Jeg kan ikke finde hende. - Hun viser sig.
Første skoledag blev hun sendt hjem for at bide.
Hun er aldrig forsvundet før.
Hun forsvandt ikke. Det er for at få opmærksomhed.
- Hvad hvis hun er død? - Sig ikke sådan noget.
Jeg sagde St Mary's. Hvad er du for en marsbo?
Der er noget galt med skibet. Som om hun rekalibrerer.
Skibet fordøjer noget. Hvad er der galt?
Donna! Tænk dig om. Hvad kan have forårsaget dette?
Kontakt med rumvæsner? Du må ikke gå, hvis du er farlig.
Har du set lys på himmelen?
Har du rørt ved noget? Noget mærkeligt? Mystisk metal?
Hvem skal du giftes med? Et menneske?
Han er ikke overvægtig med lynlås i panden, vel?
Donna!
- Donna. - Jeg vil bare giftes.
- Kom tilbage til skibet. - Nej, det er for mærkeligt.
- Den er bare større indeni. - Er det alt?
- Ti over tre. - Ring og sig, hvor du er.
- Hvordan det? - Med din mobiltelefon.
Jeg har brudekjole på. Tror du, den har lommer?
Da den blev syet, glemte jeg at bede om lommer!
- Hvad hedder brudgommen? - Lance.
- Held og lykke, Lance. - Ingen marsmand skal stoppe mig.
Jeg er ikke fra Mars.
Taxi!
- Lyset var tændt. - Der er en til.
Taxi! Hallo!
Der er en.
- Hvorfor stopper de ikke? - De tror, jeg er klædt ud.
Skål!
De tror, jeg er fuld.
- Skatter! - De tror, jeg er en mand.
Vent lidt.
St Mary's. Jeg skal giftes. Skynd dig.
- Det koster dobbelt i dag. - Har du nogen penge?
- Nej. Har du ikke nogen? - Lommer!
Og det samme gælder din mor!
Jeg har skrevet hans nummer ned. Sikke et julehumør.
Er det jul?
Måske ikke på Mars, men her er det juleaften.
Telefonboks.
- Modtageren kan betale. - Gifter du dig juleaften?
Jeg hader jul. Bryllupsrejsen går til Marokko.
- Jeg har ikke brugt en i årevis. - Bare ring op.
- Hvad gjorde du? - Noget marsagtigt.
Tag nu telefonen.
- Hallo? Har nogen en oplader? - Prøv hotellet.
Hallo? Hallo? Virker din telefon?
Et bryllup er på vej, og et nægter at gå. Det er en politisag.
Læg på og hør efter. Jeg er...
Jeg ved ikke, hvor jeg er. Det er en gade.
Der er en boghandel. På jorden.
Jeg skal giftes, jeg har brug for at låne ti pund. Det er jul.
Taxi!
Tak for ingenting, rummand. Vi ses i retten.
Donna!
Du får resten, når vi kommer frem. Jeg ser forfærdelig ud.
Skynd dig.
Vi skal til Chiswick. Du kørte forbi afkørslen.
Vi skulle være drejet. Vi kører den forkerte vej.
Hvad laver du? Jeg kommer for sent til brylluppet.
Mit eget bryllup. Forstår du det?
Vend taxaen nu!
Er du døv?
Herregud.
Hjælp!
Hjælp. Hjælp!
Hjælp, jeg bliver kørt af en robot.
Du tager gas på mig.
- Åbn døren! - Hvad?
- Åbn døren! - Den er låst.
- Julemanden er en robot. - Åbn døren!
- Hvorfor? - Du må hoppe!
Skal jeg hoppe? Jeg skal jo giftes.
- Du er nødt til det! - Ikke på motorvejen.
Den har brug for dig, og ikke til noget godt.
- Kom så! - Jeg har brudekjole på!
Ja, du er fin. Kom så!
- Jeg kan ikke. - Stol på mig.
Var det det, du sagde til hende? Hende, du mistede?
- Stolede hun på dig? - Ja, og hun er virkelig levende.
Hop så!
Af et rumskib at være flyver det ikke så meget.
- Vi vente et par timer. Går det? - Det spiller ingen rolle.
- Gik vi glip af det? - Ja.
- I kan bare finde en anden dag. - Selvfølgelig.
- I har stadig bryllupsrejsen. - Det er bare en ferie nu.
Ja, ja... Beklager.
- Det er ikke din skyld. - Det var nye toner.
Hvis du havde haft en tidsmaskine, kunne vi have ændret det.
Ja.
Men jeg kunne alligevel ikke gå tilbage i en andens tidslinje.
Vil jeg tro.
Du er tynd, den er ikke stor nok til en rotte.
Du må hellere tage den her på.
- Behøver du vade i det? - En biodæmper holder dig skjult.
- Herved biodæmper jeg dig. - I medgang og modgang.
Hvad er robotnisserne til?
De er almindelige robotbanditter. Nissetøjet er en forklædning.
- Jeg mødte dem sidste jul. - Hvad skete der dengang?
Et stort rumskib over London? Så du det ikke?
Jeg havde tømmermænd.
Jeg tilbragte julen derovre. I Powell-bebyggelsen.
Min ven havde familie der...
Nå, men... Hun er borte nu.
Din ven... Hvem var hun?
Hvad vil robotlejesoldater med dig?
Og hvordan kom du ind i skibet?
- Hvad arbejder du med? - Jeg er sekretær.
Mærkeligt, du er ikke speciel eller mægtig. Du er ikke vigtig.
Slog din ven dig, før hun gik? Hold op med at bippe mig.
Hvad slags sekretær?
Hos H.C. Clements. Der mødte jeg Lance.
Jeg var vikar.
De var lidt fornemme. Jeg havde været i et vinduesfirma.
Jeg regnede ikke med at passe ind. Så lavede han kaffe til mig.
Der er ingen, der laver kaffe til sekretærerne.
Og Lance er personalechef. Det behøvede han ikke.
Han var venlig og morsom.
Han syntes også, at de andre var snobbede.
Det var sådan, det startede. En kop kaffe, og det var det.
- Hvornår var det? - For seks måneder siden.
- Lidt hurtigt at blive gift, ikke? - Han insisterede.
Vil du gifte dig med mig?
Han plagede og plagede.
Tænk over det, vi er et godt par.
Jeg bliver af med hunden. Vi ordner soveværelset.
Han blev ved. Til sidst gav jeg efter.
Vil du ikke nok? Vil du ikke nok, vil du ikke nok?
- Hvad laver H.C. Clements? - Sikkerhedssystemer.
Indgangskoder, id-kort og sådan. Hvad ved jeg.
- Snobbet navn for en låsesmed. - Nøgler.
Nok om mig. Vi må se alvoren i øjnene.
Det bliver så pinligt.
- Du får lov at forklare, marsfyr. - Altså, jeg er ikke fra Mars.
Vi skulle have en stor fest. Alle er vel knust.
- Holdt I fest uden mig? - Hvad skete der med dig?
Holdt I fest uden mig?
- Hej, jeg er doktoren. - De holdt fest uden mig.
- Ja, det fornemmer jeg. - Den var jo betalt.
- Tak, Nerys. - Hvad skulle vi have gjort?
Jeg fik din fjollede besked. "Jeg er på jorden." Meget morsomt.
Hvad skete der? Hvordan gjorde du det?
Jeg optog det. Alle har set det.
"Sælg det til skjult kamera". Så hellere til nyhederne.
Sådan.
- Det kan ikke stemme. En gang til. - Godt trick.
Jeg klappede.
- Det ligner huon-partikler. - Hvad er det?
Umuligt. Huon-energi har ikke eksisteret i milliarder af år.
Det er så gammelt, at...
Det skjules ikke af en biodæmper!
- De har fundet dig. - Du sagde, jeg var sikker.
Biodæmperen virker ikke. Alle må ud af bagdøren.
Måske ikke.
Vi er fanget.
- Juletræer. - Hvad med dem?
De dræber. Væk fra træerne!
- Lance, sig det til dem! - Væk fra træerne!
- Væk fra træerne. - Idiot. Hvad kan juletræer gøre?
Hallo, julemand! Et godt råd:
Angriber du en mand med en sonisk skruetrækker-
- så hold ham fra lydanlægget.
- Det skal nok gå, Stan. - Connie?
- Hjælp dog til. - Hvad er det? Hvem var de?
- Hjælp ham nu bare. - Se, fjernkontrollen til pynten.
Der er en mere til robotterne. De jager ikke længere.
- Nogen styrer dem. - Du er læge, der er tilskadekomne.
De ville have dig levende. De er ikke aktive længere.
- Du kan hjælpe. - Tænk på helheden.
Der er stadig et signal.
Donna? Hvem er den mand?
- Der er nogen, der styrer dem. - Men hvorfor mig?
Det finder vi ud af med kontrollen.
Det er deroppe.
Noget på himmelen.
Sikke en dygtig dreng.
Jeg spiser dig. Guf, guf.
Lille, rejsende mand. Han kommer til mig.
Med den smukke brud.
Hemmeligheder, der skal afsløres.
Jeg stiger ned i nat.
Jeg skal stige ned til jorden og skinne!
Jeg har mistet signalet. Vi skal til H.C. Clements.
Lance, kører du?
H.C. Clements blev opkøbt for 23 år siden-
- af Torchwood-instituttet. - Hvem er de?
De stod bag Slaget ved Canary Wharf.
Invasionen af cybermænd?
- Himmelen fuld af Daleks? - Jeg var i Spanien.
- De var også i Spanien. - Jeg var ude at dykke.
Du må se helheden. H.C. Clements fortsatte.
- Jeg tror, at nogen overtog. - Hvad vil de med mig?
Du har fået huon-energi. Det er skidt.
Det har ikke eksisteret siden den mørke tid.
Det findes kun i Tardisen. Det er det, der er sket.
Det her er Tardisen, og det er dig.
Partiklerne i dig blev aktiveret, de to portioner tiltrak hinanden-
- og du blev trukket ind i skibet. - Jeg er en blyant i en kop.
Netop. Hvad lavede H.C. Clements?
Noget hemmeligt? Tys-tys?
Jeg er personaleansvarlig. Hvad pokker snakker vi om?
I laver nøgler. Og se lige denne her.
Vi er på tredje sal. Under receptionen er der kælder.
Så hvorfor er der en knap til den nedre kælder?
En hel etage, der ikke findes på tegningerne. Hvad har de der?
Du hævder, at der er en hemmelig etage?
Jeg viser dig det.
- Man skal bruge en nøgle. - Ikke jeg.
- Jeg klarer resten selv. - Næ, nej.
Du redder mit liv, du slipper ikke væk.
- Lance! - Jeg tilkalder politiet.
Ind med dig.
- At ære og adlyde. - Ja...
Bruden nærmer sig. Hun er min nøgle.
- Hvor er vi? Hvad laver de her? - Lad os undersøge det.
Tror du, mr. Clements ved det?
Den mystiske Clements? Han er nok med på den.
Se! Transport.
Vent her. Gør ikke noget!
- Du har bare at komme igen. - Dig slipper jeg ikke af med.
Har du tænkt det her ordentligt igennem, Donna?
Det er alvor. Hvad pokker gør vi?
Jeg foreslår juli.
Dæmningen over Themsen er lige oven over os.
En hemmelig base under et af Londons vartegn?
Ja, det er uhørt.
Se dog her. Fantastisk.
- Hvad gør den? - Partikeludstødning.
Genialt. De har fremstillet huon-partikler.
Mit folk slap af med partiklerne, da vi kortlagde deres struktur.
Dit folk? Hvilket firma kommer du fra?
Jeg arbejder freelance. De har genopbygget partiklerne.
De presser dem gennem hydrogen og ender med det her:
- Huon-partikler i flydende form. - Det er inde i mig?
Åh, Gud.
Genialt.
Partiklerne har brug for en levende katalysator: Dig.
Fylder man kroppen med dette...
Brylluppet! Du skal giftes!
Livets højdepunkt! Der er kemisk krig i din krop.
Adrenalin, acetylkolin... Endorfinerne strømmer.
Du er som en ovn, og når partiklerne koger, bang!
- Hvad gjorde jeg nu forkert? - Nyder du det her?
Sig mig lige: Er partiklerne farlige?
- Er jeg i sikkerhed? - Ja, da.
Doktor?
Hvorfor skaffede dit folk sig af med huon-partiklerne?
Fordi de var dødelige.
- Herregud. - Jeg ordner det.
Jeg reparerer skaden. Jeg vil ikke miste en til.
Hun er væk for længst.
Jeg har ventet så længe.
Ligget i dvale ved universets ende.
Lige til det hemmelige hjerte blev afsløret og vækkede mig.
Nogen har gravet.
Typisk Torchwood. Bygget med laser. Hvor dyb er den?
Ned og ned, helt til jordens centrum.
Er det rigtigt? Hvorfor dog det?
- Dinosaurer. - Hvad mener du med det?
Filmen med dinosaurer under jorden. Jeg prøver at hjælpe.
- Sikke et sødt par. - Kun galninge taler ud i luften.
- Gør mig ikke gal. Hvor er du? - Højt oppe på himmelen.
Jeg svæver rundt så højt oppe på julenat.
Jeg gider ikke tale via samtaleanlæg. Kom frem!
- Hvem stiller sådanne krav? - Jeg er doktoren.
Forbered medicinen, doktormand.
For du bliver snart meget ulykkelig.
Racnoss. Det er umuligt. Du er en racnoss.
Racnossernes kejserinde.
Hvor er resten af jer? Eller du er måske den eneste?
Sikke en skarp forstand.
Den sidste af din art. De er milliarder af år gamle.
De var altædende, spiste hele planeter.
Racnosser er født sultne. Er det vores skyld?
Spiser de mennesker?
Brugte H.C. Clements sorte og hvide sko?
Ja. Vi kaldte ham gnieren i gamacher.
- Herregud. - Min julemiddag.
Du burde ikke eksistere. Imperiet kæmpede mod racnosserne.
- De blev udryddet. - Bortset fra mig.
Jeg har den der huon-energi inde i mig.
Se på mig. Hvorfor har jeg fået de huon-partikler i mig?
Se mig i øjnene og fortæl mig det.
- Bruden er i krigshumør. - Ja, det er jeg.
Jeg ved ikke, hvad du er for en... tingest.
Men en edderkop er en edderkop, og en økse er en økse.
Gør det nu!
- Den var god. Dit ansigt... - Lance er morsom.
- Hvad? - Det er jeg ked af.
- Hvad? Efter hende, Lance. - Hun er så dum.
Jeg har fundet mig i hende i månedsvis.
En kvinde, der ikke kan finde Tyskland på et kort.
- Jeg forstår det ikke. - Hvor mødte du ham?
- På kontoret. - Han lavede kaffe til dig.
- Hvad? - Jeg lavede kaffe til dig hver dag.
Du fik en daglig dosis partikler i seks måneder.
Han forgiftede mig.
Det stod i jobbeskrivelsen. Personaleansvarlig.
Denne gang er det personligt.
Men vi skulle jo giftes.
Ellers forsvandt du måske. Jeg måtte sige ja.
Jeg endte med en kvinde, for hvem en ny chipssmag er toppen.
Jeg måtte høre på alt det ævl. "Brad og Angelina."
"Er Posh gravid? X-faktor, Atkinsdiæt, feng shui, slidt hår."
"Send mig en sms." En uendelig strøm af tyk, tåbelig sludder.
- Jeg burde have en medalje. - Er det det, kejserinden har lovet?
- Er du hendes gemal? - Hellere det end en nat med hende.
Men jeg elsker dig.
Derfor var det så let.
Som du sagde, doktor: Se helheden. Mennesket er ingenting.
Kejserinden kan give mig chancen for at komme ud i universet.
Så jeg kan se det. Størrelsen på det hele.
Det forstår du vel, doktor?
- Hvem er denne lille læge? - Hun sagde, at han var marsbo.
Jeg er vel hjemløs. Men hvad er der hernede?
I er udryddet. Hvad vil du 6.500 km nede?
- Det er vel bare jordens kerne? - Han synes, vi skal snakke.
- Det tror jeg også. - Trist. Vi behøver kun Donna.
- Dræb den sludrende doktormand. - I rører ham ikke!
Bare rolig.
- Til våben! - Vent lidt.
- Hør lige... - Sigt!
- Jeg vil lige påpege noget. - De rammer ikke bruden.
De er dygtige skytter.
Vent lige lidt. Bare et sekund. Et lillebitte... sekund.
Partiklerne blev aktiveret og trak Donna ind i mit skib.
Vender vi processen om, kommer skibet til hende.
Fyr!
Af sted med os.
Min nøgle!
Jeg løj om det med tidsmaskinen.
Og nu skal vi bruge den. Vi må vide, hvad hun graver op.
Noget i jordens kerne, så det har altid været der.
Jeg har altid villet se det. Jeg har aldrig været så langt tilbage.
Mister man en nøgle, må man lave en ny.
Til våben!
Vi er ankommet. Vil du kigge?
Det vil jeg vel.
Scanneren er lidt lille. Din måde er nok bedst.
Kom nu.
Du bliver det første menneske, der ser det.
Jeg vil bare se min seng.
Donna Noble, velkommen til jordens skabelse.
Vi er rejst 4,6 mia. år tilbage.
Der er ikke noget solsystem endnu.
Kun støv og sten og gas.
Der er solen. Helt ny. Den begynder at skinne.
- Hvor er jorden? - Rundt om os, i støvet.
Det sætter brylluppet i et nyt perspektiv.
Lance havde ret, vi er bittesmå.
Det er jo det, menneskeracen gør.
Den skaber mening af kaos. Organiserer det med bryllupper-
- og jul og kalendere.
Det er en smuk proces, hvis den da observeres.
- Så jeg kom ud af alt det her? - Er det ikke genialt?
Det er vist Isle of Wight.
Tyngdekraften tager fat. En større sten trækker i de andre.
Støv og gas og det hele trækkes sammen, til man har jorden.
Spørgsmålet er, hvilken sten, der var den første.
Se der.
Racnoss.
Nu har jeg målt brudens katalyse.
Jeg kan tvangsfodre med det.
Lad partiklerne blive til min nøgle.
Racnosserne gemmer sig for krigen. Hvad laver den?
Det, du sagde.
De begravede ikke bare noget i jordens kerne.
De blev til jordens kerne. Den første sten.
- Hvad var det? - Problemer.
Min herlige nøgle.
Tjenere, bind ham!
- Hvad sker der med den? - Partikler trækker i partikler.
De trækker os tilbage.
Har skibet ikke nogen håndbremse eller warp-
- eller stråle eller sådan noget? - Du er så klog. Vent lidt!
Ekstrapolatoren.
Den giver os et skub.
Bruden kommer til brudgommen. For der skal nok blive bryllup.
Vi er havnet et par hundrede meter til højre.
Hun nærmer sig. Bruden i hvidt.
Find hende!
- Hvad gør vi? - Vi får se. Men jeg er erfaren.
Jeg forstår det ikke. Jeg er fuld af partikler. Men hvorfor?
Der er et racnoss-spind i jordens kerne.
Da huon-partiklerne forsvandt, gik racnosserne i dvale.
De var døde. Du er nøglen til levende partikler.
Du skal åbne det... Du har aldrig været så stille.
- Jeg hader dig. - Vi er rykket videre.
Mit gyldne par. Endelig er de sammen.
I det frygtelige liv som ægtefolk.
- Vil I slippes fri? - Ja!
I skal svare: "Ja, jeg vil".
- Glem det. - Sig det!
- Ja, jeg vil. - Ja, jeg vil.
Det vil jeg ikke.
Aktiver partiklerne. Find hver eneste en.
Og slip det løs!
Det hemmelige hjerte låses op.
De vækkes fra deres lange søvn.
- Hvem? Hvad er der dernede? - Hvor dum er du?
Mine børn. De forsvundne racnosser.
Genfødt for at mæske sig i kød.
Spindelvævsstjernen kommer til mig.
Mine børn er nok sultne. De mangler næring.
- Spindelvævet skal væk. - Tag hende, ikke mig.
Morsomme, lille Lance.
Du var uhøflig mod din veninde.
Det kan kejserinden ikke lide.
Det er jul.
Høst menneskene. Reducer dem til kød.
Mine børn klatrer mod mig. Ingen skal stoppe dem.
Du kan tage masken af, kvikke, lille doktormand.
Det var forsøget værd. Jeg har dig, Donna.
- Jeg falder! - Du svinger.
Jeg har dig.
Ups. Undskyld.
Tusind tak skal du have.
Doktormanden morer mig.
Jeg giver dig en sidste chance, kejserinde.
Jeg finder dig en planet. Et sted, I kan leve.
Tag imod tilbuddet, og vi stopper nu.
- Mænd er så morsomme. - Hvad er dit svar?
- Jeg må desværre afslå. - Så svarer du selv for følgerne.
Jeg skal vise dig, hvad følgerne er.
Til våben.
Sigt!
- Og... - Slap af.
- Hvad gjorde du? - Gæt, hvad jeg har, Donna.
- Lommer. - Hvordan fik du plads til den?
De er større indeni.
Jeg behøver ikke robotterne. Vi skal spise kød fra marsboer.
- Jeg er ikke fra Mars. - Hvor kommer du så fra?
Min planet for længst forsvundet. Men navnet lever.
Gallifrey.
- De dræbte racnosserne. - Jeg advarede dig.
Du er skyld i det her.
Nej, gør det ikke. Nej!
Mine børn!
Doktor! Du kan godt holde op nu.
Mine børn.
Kom. Vi må have dig ud.
Transporter mig væk!
De kommer til at lide!
Planeten skal afbrændes!
Hvad med kejserinden?
Hun har ikke mere huon-energi. Hun er forsvarsløs.
- Skyd, når I er parat. - Skyd!
- Der er et problem. - Hvad?
Vi har tømt Themsen.
Jeg sagde jo, hun ville klare sig. Hun overlever alt.
Modsat mig.
Huon-partiklerne er væk. Du har det fint.
Jo, men jeg missede mit bryllup, mistede mit job-
- og blev enke på samme dag. På en måde.
Jeg kunne ikke redde ham.
Han fortjente det.
Nej, det gjorde han ikke.
- Jeg går ind. De er nok bekymrede. - Den bedste julegave, de kan få.
- Jeg glemte, at du hader julen. - Ja, det gør jeg.
Selv hvis det sner?
- Tænk, at du gjorde det. - Bare lidt atmosfærisk stimulering.
- Glædelig jul. - I lige måde.
Hvad har du af planer fremover?
Jeg gifter mig i hvert fald ikke. Men jeg stopper som vikar.
Måske vil jeg rejse. Se lidt mere af jorden.
Gå i støvet.
Jeg skal bare ud og gøre noget.
- Du kunne jo... - Hvad?
Komme med mig.
- Nej. - Godt.
- Det kan jeg ikke. - Fint nok.
Det kan jeg ikke. Lever du sådan, som vi gjorde i dag?
- Ikke hele tiden. - Det tror jeg, du gør.
Og det ville jeg ikke kunne.
Du har set, hvordan der er derude. Det er smukt.
Og forfærdeligt. Der var oversvømmelse, brand og død.
Du stod der som... Jeg ved ikke...
En fremmed. Så fik du det til at sne. Du skræmmer mig.
Godt.
Men jeg skal nok sørge for julemiddagen. Kom nu.
- Det spiser jeg ikke. - Det gjorde du sidste år.
Og mor laver altid nok til 20.
Så gå du først og advar dem. Sig ikke, at jeg er fra Mars.
Jeg skal bare parkere, hun kunne trille til middelalderen.
Doktor!
Hold op, hvor kan du råbe.
- Kommer jeg til at se dig igen? - Hvis jeg er heldig.
Men lov mig en ting.
Find dig en.
- Jeg behøver ikke nogen. - Jo, du gør.
Jeg tror, du har brug for en, der kan stoppe dig.
Ja...
Tak, Donna. Held og lykke. Og du skal bare...
Være forrygende.
Det skal jeg nok.
- Doktor? - Hvad er der nu?
Din ven. Hvad hed hun?
Hun hed Rose.
- Jeg er doktoren. - Også jeg. Jeg hedder Martha Jones.
Hun hed Rose. Du erstatter hende ikke.
- Monster! - Det er begyndt.
- Undskyld. - Slip hende!
- Globe Theatre. - Mr. Shakespeare?
Hvad står du der for? Kom nu!
Du er velklædt af en blaffer at være.
Jeg vil udføre et mirakel i aften.
Jeg er 76 år.